Tuším, že byl zrovna pátek a my se při bleskové ranní messenger konverzaci sjednali ve společný sběr borůvek.
Zapadli jsme do lesa za domem a vydrželi až do prvního naplněného hrnečku.
Soutěžili jsme o: nejtmavější jazyk, nejčistší oblečení a nejproduktivnějšího sběrače.
Zatímco Šimon nasbíral skoro vrchovatě, ségra neustále mi v patách, brala z mého a dostávala mě tak do znevýhodněných pozic.
Přisála se na mě zkrátka jako ta tři klíšťata, která si z výpravy odnesla.
Doma jsme si k odpolední sváče připravili lívance s tvarohem a přinesenými borůvkami.
Můj stajling ocenilo nula ze čtyř dětí.
Že prý suchej do ruky lepší.
A k obědu za výborně smažený květák.
Miláček zatím stále nesesazen z trůnu! 🙂
Dolů se nám v rámci odpoledne mezitím nastěhovala live band.
Hrálo se na přání – totiž na flétnu, klávesy, harmoniku a na efekty bez debat nejsilnější DJ mix na houkající auťáky.
Ještě si dneska oťuknem naši permakulturní skalku.
Vyrostla si, jak chtěla si a mně tak stačí sebrat nůžky…
…případně nazout pantofel a poočíhnout se kousek plotem…
…a za pár minut mám spíchnuto.
Luční krásku na stůl.
Neodmyslitelný symbol léta. S holkama jsme mezi sebe přivítaly další nový přírůstek, oslavily jednu změnu příjmení a probraly šest a půl životů v kostce.
Nebo spíš asi tak v pěti hodinách a míse svatebních koláčků poutavého povídání.
Od jedné své nordic ctitelky (zdravím, kolegyně!) jsem dostala moc pěkné balení poznávacích Sonnentor čajů.
Co sáček, to příslib nového dobrodružství.
A ještě nový servírovací tác z Pepca…
…který jsem obratem zabydlela nedělními tvarohovými koláčky.
A ty, kdybych nepřebila květákovými placičkami, tak nám tu voní ještě teď.
A už jen poslední aktualizace čerstvě zastřiženého pažitu.
Začínáme si užívat pocit, kdy můžeme chodit po zahradě bos.
Ráj nás plochonožců. 🙂
Užijte si hezký zbytek dnešního dne.
Brzy opět na viděnou!
Ála.)
Napsat komentář